Jep, aeg liigub linnulennul. Mul on kombeks seda üsna tihti siin mainida. No nii igaksjuhuks, kui teil peaks meelest ära minema.
Iga kord, kui ma panen postituse pealkirjaks numbri, tähendab see seda, et meil on perelisa oodata. Või siis, kui teatan, et karsklaseks hakkan. Haa! Pole siin mingit perelisa. Meil on juba nii suur pere, et rohkem siia liikmeid ei mahu. Õnneks. ?
Tegelikult tahtsin ma pajatada hoopis natuke meie pere kõige pisemast – Adeelest.
Täitus temal ju 20. august 5 elukuud. 5 kuud on ta meie elusid oma naeru ja kisaga rikastanud. Ma muudmoodi ei kujutakski elu ette. Ideaalne.
![](https://i1.wp.com/janeblogi.ee/wp-content/uploads/2019/08/IMG_20190820_171731.jpg?fit=712%2C1024)
Adeelega mul seda pisikest beebiraamatut pole, mille sisse iga arsti visiit õde kirjutab, palju ta kaalub või kasvanud on. Ja kuigi ma iga visiit mõtlen, et ok, numbrid jäid meelde, koju jõuan, panen kirja, siis reaalsus on ikka teine.
Nüüd me käisime kaalumas ja mõõtmas ning kaal oli 7,3kg, aga pikkus… kui ma ei eksi siis 69cm.
Ja muidugi on meil Adeelega ka väike jama. Tekkisid tal kahtlased mädapunnid otsaette, mõned on käel ja jalgadel ka. Perearst ütles, et nahamädanik. Nüüd ravime. Õnneks on paremaks läinud, aga laps näeb ikka jube välja. Rohelised täpid otsaees. Ise on ta muidugi rõõmus. Ja kui peeglist neid täpikesi näeb, lõkerdab eriti hullusti naerda. ?
![](https://i0.wp.com/janeblogi.ee/wp-content/uploads/2019/08/LRM_EXPORT_121976255107947_20190825_125047792.jpeg?fit=768%2C1024)
Aga üldiselt ta ongi meil rõõmurull. Koguaeg naerab. Poistega küll nii polnud. Pidin ikka korraliku klouni mängima, et neid beebina naerma saada. Adeelele piisab sellest, kui korra otsa vaatad. Või olen ma siis lihtsalt sellise klouni välimusega, et…
Adeelele meeldib palju mind juustest sakutada, erinevaid mänguasju haarata, neid ühest käest teise panna ja lihtsalt olla. Muide ta hakkas ennast juba 4-kuuselt seljalt kõhule keerama. Miks ma seda ütlen? Sest Krissuga ma muretsesin tema 6. elukuu täitumisel selle üle, et ta ei keera ennast veel. Ehk siis jah, lapsed ongi erinevad. 🙂
Veel üritab Adeele kõhuli olles edasi liikuda. Küll veel praegu ainult kohapeal, sest ta siputab oma jalgu õhku. Nagu ujuks. Kõhu peal. Aga küll ta üks kord koha pealt minema saab. Noh, nagu oleks manuaali roolis esimest korda. Khm. ?
![](http://janeblogi.ee/wp-content/uploads/2019/08/IMG_20190823_155142-882x1024.jpg)
Viimased postitused
Jälle uus diivan??! Ehk, kuidas minust äärepealt oleks närvar saanud
Meil on uus diivan. Ja loomulikult olen ka juba etteheiteid saanud, et mis mõttes, jälle [...]
2 kommentaari
Mida nendele lasteaialastele siis selga panna?
Peagi kuue lapse emana mõtlesin jagada soovitusi, mida ühele lapsele sinna lasteaeda siis vaja on. [...]
6 kommentaari
“Kuidas lapsed ikka täiega ootavad kooli”
Ülehomme on esimene september, mis tähendab, et algab uus kooliaasta. Ma kindlasti ei kuulu sinna [...]
8 kommentaari
Kuidas…
Ma ärkasin täna umbes poole kuue ajal selle peale, et keegi sikutas mu juukseid väga [...]
5 kommentaari
Kuidas see ikka on nii julm, et igal lapsel pole oma tuba
Ma olen nende nelja aasta jooksul, mil majas oleme elanud, ikka väga palju etteheiteid saanud [...]
4 kommentaari
Poiss või tüdruk?
Ma pean teile tegema ühe ausa ülestunnistuse ilmselt – kui ma olen kunagi ühegi rasedusega [...]
Kuidas te võiks kõik ennast natuke harida…
… ja mina lihtsalt diivanil lösutada ja ennast mitte harida. Just! Seda ma teha kavatsengi. [...]
4 kommentaari
Ei iial enam…
Olen täna ekstreemselt varajane. Ma ei mäleta, millal viimati nii vara ärkasin, et üles jäädagi [...]
5 kommentaari
Kuidas ma siin oma rõvedate klubi varsti asutan
Irooniline on muidugi see, et klubis võiks idee poolest olla vähemalt kaks inimest, äkki isegi [...]
8 kommentaari